|
![](../../tydenik/obrazky/nad6_vidi.gif)
Věra
Nosková, spisovatelka
Souboj pohlavních hormonů
Lidské komunity, kmeny, státy, národy vystřídaly během své
historie bezpočet modelů společenského uspořádání. Většinou
se na jejich konstrukci, včetně stmelujích náboženství,
podíleli hlavně muži, a protože bylo na nich, jaká pravidla
určí, vymysleli a stanovili taková, která je zvýhodňovala.
Když už se dřeli s kultivací divočiny, výstavbou měst,
výrobou nástrojů a strojů, lovením zvěře, s vymýšlením a
výrobou dopravních prostředků, potažmo živením svých rodin,
ponechávali si i rozhodovací právo, vládu, tvorbu zákonů. Je
nesmyslné na to žehrat. Muži mají prostě díky testosteronu
větší páru a tah na branku a také jejich fyzická síla hrála
v dobách bez sofistikovanější techniky zásadní význam. Dnes
je situace jiná. Je dobojováno, většinu bývalé mužské dřiny
vykonávají stroje, o usnadnění života se postaraly špičkové
technologie v zemědělství, medicině, průmyslu... Muži dnes
především mají pod kontrolou všechnu výrobu a zásoby
energie, bez níž by naše složité, na elektronice závislé
civilizace ze dne na den zkolabovaly. Sílu a odvahu
uplatňují ve sportu, jako záchranáři, hasiči, v boji se
zločinci. Také díky našim patriarchálním dějinám je běžný
život lidí euroamerické kultury zatím pohodlný a se svou
dostupností pitné vody, lékařské péče, hojnosti jídla a
elektrické energie téměř blahobytný.
Mužský pohlavní hormon testosteron je steroidní hormon ze
skupiny androgenů. Ze společenského hlediska je testosteron
spojován s dominancí, libidem a agresivitou. Jeho vyšší
hladina má za následek lepší prostorovou orientaci, zvýšené
libido a sebevědomí. Samčí testosteron má ale na svědomí i
teritoriální boje všude v přírodě, u člověka povýšené na
obranu či zvětšení území, které ten či onen národ obývá nebo
stát zabírá. U nás lidí jde o prachsprosté válčení, z něhož
máme my, kterým testosteron nevládne tvrdou rukou, strach.
Zato mladí nadupaní muži jsou někdy bojovní až hrůza, o čemž
momentálně svědčí jistý extrém – a sice přitažlivost
zločinného Islámského státu. Mladí mužové Evropy i ze
zaoceánských demokracií se stahují k této nemilosrdné řeži s
odpornými popravami v touze získat s kalašnikovem v ruce moc
nad lidmi, vzít si násilím ženy, které v západní
demokratické kultuře vzdorují primitivním samčím nárokům
mladých a netrpělivých mužů rozčilujícím a nenáviděným
sebevědomím. Obávám se, že především to je silná motivace
frustrovaných mladíků, kteří se v prostředí demokratických
států cítí znevýhodňovaní soutěží o zdroje, ženy a vliv. Nač
podstupovat tu celoživotní štrapáci se vzděláváním, hledáním
zaměstnání, uplatněním ve společnosti, získáváním přízně a
souhlasu žen, když stačí mít v ruce zbraň a s ní opojnou moc
nad lidmi, která nahradí všechno ostatní? Musíte mít ještě
ve vyrajbované psychice lhostejnou krutost predátora a silný
žaludek, ale přívaly testosteronu a duševní okoralost ve
spojení s fanatismem spolubojovníků dokážou bariéru soucitu
a obyčejné lidskosti u některých jedinců překonat.
Mladé muže, jimž silový až násilnický testosteron prýští i
ušima, vždy využívali a zneužívali vládnoucí stařešinové,
včetně církevních hodnostářů, pro své rozpínavé cíle a jako
nástroj upevnění své moci. Zkrotit a nasměrovat jejich
potenciál bývá pak úkolem vojenského drilu, v němž hraje
svou roli ponižování a potlačování osobnosti. Zvláště na
vojenských přehlídkách se prozradí potřeba organizátorů, aby
si pochodující mravenci pod tribunami byli co nejpodobnější
nejen uniformou, ale i výškou, sestřihem vlasů a robotím
pohledem.
V kulturách, v nichž třeba náboženství nebo bída či
zvyklosti ženám zakazují hormonální antikoncepci (ale mnohdy
i další svobody v osobním životě), je hnacího paliva –
testosteronu – v mužské populaci zřejmě dostatek, zatímco v
našem životním prostředí kontaminovaným ženskými hormony z
antikoncepce a substitučních hormonálních přípravků mužnosti
zjevně ubývá. Podílí se na tom nejen nadměrné množství
estrogenu v našich vodách, ale i zacházení s muži, kteří
jsou v našem kulturním prostředí, zvláště militantními
feministkami, vnímáni málem jako škodná. |